Båndet kører. Anden optagelse.
Wow, der er Gilda!
- Har I set hende danse? - Hun er sej.
Når der er gang i rytmen, er der gang i den jødinde.
- Gilda, hvorfor er du her altid? - Jeg elsker bare disco.
Hun var den første, de valgte til "Saturday Night Live".
Radner blev en stjerne med karakterer som-
- Roseanne Roseannadanna og Emily Litella.
Hvad er det, jeg bliver ved med at høre?
Snart får hun sit eget stand up-show på Broadway.
Nu om dage laver hun film.
Byd velkommen til Gilda Radner!
- Gilda Radner! - Gilda Radner!
netop skat jeg er disco-Gilda
når musikken starter, kan jeg ikke stoppe
jeg er et barn, født mellem disco-dårskabens lår
jeg kan danse i timer, og jeg vil have soul og beat
Sådan ser mit liv ud.
Folk siger: "Du er en stjerne nu, Gilda Radner. Hvordan er det?"
disco, disco, disco, disco, Disco-Gilda!
Det her er side et. Forstår de, hvis jeg taler sådan her?
Når jeg tænker tilbage-
- så har min komik altid handlet om, at få ting til at føles okay.
Jeg elsker naiviteten, at sjælen kan tro på det, den vil.
Jeg kunne være kønnere, end jeg var. Jeg kunne være nogle andre.
Jeg brugte humor til at tage kontrol over min situation.
Da jeg ikke er et perfekt eksemplar af mit køn-
- valgte jeg at lave sjov med det, jeg ikke havde-
-i stedet for at ærgre mig over det.
Tænk, at det er hendes skrift.
Er det virkelig hendes papirer?
Nogle ting er markerede... Vi er som detektiver.
Det er virkelig en ære. Det føles stort.
- "Gilda ryger. Gilda Radner." - "Køber ind. Stirrer."
- "Restauranter." - "Elevatorer. Post. Aerobics."
"Nummer 12: Toilet. Jeg kunne virkelig lide dit arbejde."
Godt, jeg prøver. Det her er Gilda Radners egne ord.
"Først og fremmest er jeg en pige. Jeg har aldrig villet være andet."
"Jeg er fascineret af fyre, men vil ikke være en." Jeg er enig.
"En sjov pige må ofre meget, fordi hun er stor i kæften."
"Neuroser var det eneste, jeg ikke behøvede at researche." Ja.
"Jeg fatter ikke, hvordan jeg blev berømt."
"Jeg tog bare et job, som det viste sig, at millioner så mig udføre."
"Måske ved du, hvem jeg er, måske ikke, måske har du bare hørt om mig-
-eller måske kendte du mig engang."
"Engang var jeg berømt, og det virkede, som om alle kendte mig."
Tak, tak.
Det her var altid min drøm, da jeg voksede op i Detroit-
- tog min far mig med til forestillinger, når de kom til byen.
Jeg sad på tredje række, og de, der stod på scenen, så altid så glade ud.
Jeg besluttede, at jeg også ville stå der.
Når de stod længst fremme, følte jeg altid, de så direkte på mig, Gilda.
Nu hvor jeg endelig står her, kan jeg ikke se noget.
Ingen siger, at deres barndom var perfekt, ingen.
Spørgsmålet er, hvordan man vælger at håndtere den.
Får jeg mit eget show, vil jeg åbne sådan her.
Folk vil vide, hvad der gjorde mig sjov, og det ved jeg godt.
Allerede som barn elskede jeg at agere-
- spille, at være med i stykker og at tage kostumer på.
Jeg blev opfostret med komik.
Chaplin og hans kumpaner var fantastiske-
- og Lucille Ball, alle, der turde sætte noget på spil.
Jeg sad foran tv'et, og så gik jeg ud og prøvede tingene af i haven.
GILDA SUSAN 4 MÅNEDER
Jeg kom til sent. Min far var i 50'erne, da jeg blev født.
Jeg tror, han følte, at det var et mirakel at få børn så sent.
For ham handlede alt om os, og han var verdens bedste publikum.
Efter arbejdsdagen sad han i sin stol-
- og jeg lavede pantomimer og andre ting. Han så på og lo.
Humor var en vidunderlig forenende kraft i vores familie.
Vi var heldige, for vores familie var relativt velhavende.
Vores far arbejdede i hotellejligheds-branchen.
Vi boede i Detroit i en tid, hvor det var en af landets største byer.
Der var højkonjunktur.
Min mor kunne ikke klare vintrene, så hvert år tog vi til Miami Beach-
- hvor vi boede i fire måneder. Så tog vi tilbage til Detroit igen.
Mine forældre tog mig med og satte mig i en ny skole i Florida.
Jeg kunne ikke slå rødder nogen steder.
GILDAS HEMMELIGE TANKER
Jeg spiste konstant for meget.
Til Gilda-Dette kort kan opmuntre dig, når du er ked af det.
Se på det og tænk på mad.
Der var et spisekammer, hun kaldte "sit værelse".
Hun sad på en lille taburet og spiste løs.
Sukker kan spindes til lyserød candyfloss-
- og sættes på pinde som en fanget sky.
Så-abracadabra- er det ikke længere tilladt.
Min vægt gjorde min mor urolig.
Hun tog mig med til en læge, som gav mig dexedrinpiller, da jeg var ti år.
Hendes smukke mor gjorde alt for at prøve at kontrollere hendes vægt.
Det var hårdt for hende, at Gilda ikke var så slank, som hun ønskede.
MIN FAMILIE
EN TIL
Min bedste ven er-
-53 år ældre end mig.
Vi bor i samme hus.
Da jeg var 4 måneder, kom Dibby. Hun blev hos os i 18 år.
Min far arbejdede, og min mor havde sit at se til.
Dibby var der hele tiden.
Hun var en venlig og skøn person, og hun var som en mor for os.
Hun respekter de ting, jeg finder på.
Hun siger, at jeg er smuk.
Hun gjorde mig til en anden, end jeg kunne være blevet.
Dibby og jeg blev uadskillige.
Når jeg kom hjem og græd, fordi nogen havde kaldt mig tyk, sagde hun:
"Kalder de dig tyk, så lav en vits om det og le."
Jeg fik dem til at le, før de sårede mig ved at kalde mig tyk."
Jeg sagde: "Jeg er tyk, jeg kan ikke se mine tæer."
Så indså jeg, hvad komik var:
Man sætter fingeren på sandheden, før nogen anden tænker på det.
Da jeg var 12 år, fik min far nogle rutineundersøgelser på hospitalet.
Han havde haft slemme hovedpiner i nogle år.
De tjekkede ham, og det viste sig, at det var en hjernetumor.
Han blev dårligere og dårligere og røg i koma.
Pludselig virkede han 40 år ældre.
Det var et enormt og pludseligt tab af et menneske, som jeg forgudede.
Jeg var 14 år, da min far døde. Jeg var kun et barn.
Det er i den alder, man går fra at være barn til kvinde-
-så jeg blev aldrig en kvinde.
Jeg startede på en privat pigeskole i det østlige Detroit.
Der var mere fokus på at være sjov og lave teater-
- end at date, så det passede mig godt.
Jo bedre jeg trivedes, jo sjovere blev jeg.
I Ann Arbor fik jeg at vide, at man kunne have udklædning som hovedfag-
- og tage eksamen i det, så jeg begyndte at studere teater.
Jeg var med i en humor-og satire- gruppe, The Eastbound Mound.
Vi undersøgte livet for at se, hvad der var sjovt ved det.
Ann Arbor, sommeren 1966.
Joni... Åh, der er jeg.
Billy må have været en kortvarig kæreste.
Bob, det var en anden kæreste. Der er Harold, endnu en kæreste.
Jim, endnu en. Der er en nøgen fyr i badet, som jeg ikke ved, hvem er.
- Hvem tror du, det er? - Jeg ved det ikke.
Gilda havde en del kærester.
Min største drivkraft har altid været kærlighed.
Når jeg blev forelsket i en fyr, ville jeg kun være der, hvor han var.
Jeg tog aldrig min eksamen, for jeg faldt for en canadisk skulptør-
-og ville være han kone og gå hjemme.
Hun lavede mad og holdt deres lejlighed.
Han elskede, at hun tog sig af ham på den måde.
Jeff kunne ikke klare, når jeg var sjov. Det var frustrerende.
En del af mig blev ikke brugt.
Det nåede faktisk til et punkt, hvor jeg følte, at jeg var døende.
En dag gik jeg i teatret, og det føltes bare så godt.
Jeg følte, at jeg hørte hjemme, selv blandt publikum.
Jeg spurgte, om jeg måtte arbejde ved billetkassen.
Hun kiggede gennem hullet. Jeg fik billetterne-
-og hun sagde: "Du ser sød ud."
Så bad de mig om at være med til at spille pantomime for skolebørn.
Så kom jeg med i en teaterforestilling for børn.
De skabte en hel industri omkring Gilda.
"Godspell" var en stor succes i New York-
- og der var åbne auditions i Toronto for The Toronto Company.
Jeg kom ind fra gaden til en audition.
Alle i de tidlige 20'ere gik til den audition.
Jeg var pianoakkompagnatør.
Jeg husker, at Gilda havde fletninger og sang "Zip-a-Dee-Doo-Dah".
Jeg tænkte, at det var det mest sørgelige, jeg havde set.
Hun var hurtig til at sige, at hun ikke var sanger, og det stemte.
Vi var lidt skeptiske i starten.
Pludselig sagde Schwartz, Tebelak og de andre: "Du er ansat!"
De elskede hende, og jeg tænkte:
"Måske bør jeg droppe 'My Funny Valentine'..."
Vi var alle nybegyndere, og tilbragte et år med at hoppe op og ned.
Tak. Jeg klarede det.
Mit første professionelle job... Jeg ved ikke med Paul.
- Samme her. - Fint.
- De mennesker... - De var fantastiske kunstnere.
Vi kaldte det "Fredagsgudstjenesterne".
Gruppen mødtes med religiøsitet-
- i huset, Marty og Eugene lejede. Det berømte 1063 Avenue Road.
Det blev partyhuset. Midt om natten lavede vi optagelser og lo.
Paul spillede, og jeg stod med en ske som mikrofon.
- Tester: 1, 2, 3. - Giv mig en præmis.
- Nej, bare begynd. - Bare start.
Vores første deltager er Miss Mary Quaint.
Hej, Bob.
Hvorfor bør du være dronning for en dag?
Fordi min mand blev helt ødelagt...
- ...i en bilulykke. - Ødelagt? Er han død?
Nej, han ligger hjemme i tre stykker.
De var et kraftfuldt par, og deres kraft var humor.
Begge havde i en tidlig alder indset-
- at latter er det ultimative universalmiddel.
Med latter kan man kontrollere alt.
Jeg var ung nok til at tro, at var man lige så kvik som Gilda-
- og derfor velsignet, så kunne man ikke være ulykkelig over noget.
Din familie har penge, og alle forguder dig.
Fyrene forelskede sig i hende. Pigerne ville være veninder.
Når hun trådte ind i et lokale, tiltrak hun al energien.
Det var nok der, hun havde det bedst-
- men hun havde depressioner og følelsesmæssig usikkerhed.
Jeg var 22 år, hun var 26 år-
- og var jeg ikke sofistikeret nok til at forstå, at det var et vilkår-
-særligt for kreative mennesker.
Vi slog op og fandt sammen igen mange gange.
I juli slog vi så helt op. Igen.
Det var der, hun startede på "Second City".
Da Second City-organisationen kom til Toronto i 1970'erne-
- hyrede de vores Godspell-ensemble til natklubshowene.
De kørte med sketch, og så bestod tredje akt af improvisationer.
Det er noget af det mest stressende.
Vi var panikslagne bag scenen. "Vil du arbejde med mig?."
Fyrene ville arbejde sammen, så pigerne ville gøre noget andet.
Så indså fyrene, at de manglede nogen til at servere kaffe på scenen.
Jeg turde aldrig at gå ud som mig selv.
Jeg var nødt til at drikke en øl og spise en pose chips først.
Improvisationsmæssigt var hun måske ikke så stærk-
-som Dan Aykroyd eller Joe Flaherty.
Det lykkede hende dog altid at få publikum til at synes om hende.
Jeg ser mig selv som en cirkusartist, en linedanser uden sikkerhedsnet.
Hvis jeg ikke får god respons, kan man se det i mit ansigt.
Griner de ikke, så må man gøre noget, være mere højlydt eller noget andet.
Man må arbejde for publikums gunst.
En dag fik jeg et telefonopkald fra John Belushi.
"Det er John Belushi. Vil du være pigen i showet?"
Jeg vælger de ord, for han skulle bruge en pige i showet.
- Hvem skal spille pigen? - Dig.
Humor bygger på spændinger. New York er spændingernes centrum.
Det holder gang i den komiske kreativitet.
Jo mere roligt og rart, mit liv er, jo mindre sjov er jeg.
Nu: "The National Lampoon Radio Hour", æterens singlebar.
I dag kan de mandlige lyttere møde Ellen Matterson-
- en sej pige, der gæster vores program hver uge-
- i håb om at finde den perfekte partner. Er det mon dig?
- Nu vil Ellen hilse på jer. - "Hej, fyre."
"Jeg elsker at cykle, gå ture, fjolle rundt på enge-
- og gå hånd i hånd på strande i måneskind med vinden i håret."
Fyrene elskede hende. Hun diskuterede ikke.
Hun var ikke en feminist, der sagde, "jeg kræver". Det lå ikke til hende.
De elskede hendes ideer, for de var altid sjove-
- men de havde dog ikke fokus på at få Gilda med i deres sketch.
Under skriveprocessen kunne jeg ikke altid få mine ideer frem.
Jeg nåede ikke at sige noget, før en af fyrene havde sagt det.
Jeg sagde: "Jeg kan skrive, mens I udveksler ideer."
Jeg fik en slags kontrolposition.
Så kunne jeg få mine ideer frem, for jeg styrede tempoet.
Er I klar, fyre? En, to, tre, fire.
jeg er en kvinde, jeg er et menneske, jeg er en søster
jeg er en synder, jeg er en person, jeg er mig
Belushi var min lærer, min mentor.
Mest af alt fik han mig til at grine helt vildt.
Alt, han gjorde, og hans komik var selvmordsagtigt-
- måden han spiste, drak, gik og bevægede sig...
Han var en kamikaze-komiker.
Alle flyttede til New York for at lave programmet.
Han og hans kone, Judy, var som en mor og far for os.
Sceneversionen af "Lampoon" faldt naturligt-
- for de morede sig sådan med radioprogrammet.
Nogle tror, vi får alle våben gratis af kommunist-kineserne.
Det passer ikke. De koster penge, mange penge-
-og nu får jeg ikke flere af min far.
Jeg har forladt en liv med velstand, så I kan nok bidrage med-
-et par småslanter, et par sokker-
- ammunition, eller hvad I nu kan undvære...
...til Symbiotisk befrielsesarme, SLA i L.A.
418 Tishman Building, Los Angeles, Californien.
Jeg havde lært, at få mine ideer mere frem-
- og fyrene støttede mig virkelig. Jeg var med på en god måde i showet.
Publikum lader sig forulempe.
Dengang var hun en undergrundsstjerne.
Alle kendte hende, inklusive Lorne Michaels.
Hun havde det så godt på scenen.
Hun kunne gøre næste alt, og hun var enormt sympatisk.
Jeg begyndte med hende.
- Optagelse ni. - Hvorfor det?
Jeg var en novice inden for tv, da jeg fik jobbet.
- Gilda Radnay. - "Ner". Gilda Radner.
Mange kom fra teatret. Lorne havde hyret dem alle.
Det var deres første tv-job.
Her er slænget fra "Saturday Night", som har premiere den 11. oktober.
Lorne Michaels, hvordan fungerer det?
Vi har otte, og håber på at få mindst to, før det kan fungere.
Det er ikke dem alle, der bliver stjerner.
Det var en sær tid, for vi var alle meget stille.
Vi vidste ikke, hvem der skulle tale, for vi var så mange.
Alle ventede på, at nogen skulle sige noget.
NBC's "Saturday Night".
I det første program var jeg med i et minut sammenlagt.
Hr. Bi? Tillykke. Det er en arbejder.
Vi var ikke så populære i starten. Nogle blandt publikum læste bøger.
Vi fik dog lov til at lave otte til. Efter det femte show skete der noget.
- Nej, "Ny-glans" er en glasur. - Det er bonevoks.
- Det er glasur. - Det er bonevoks.
- Det er glasur, din ko. - Rolig nu.
"Ny-glans" er både bonevoks og glasur.
På mandage holdt vi manusmøde. Alle ideer blev vendt.
Tirsdage blev alle oppe hele natten, for der var gennemlæsning onsdage.
Gilda gav alt.
Man kunne altid ringe til hende og spørge om noget.
Så kom hun i pyjamas og frakke og satte sig og skrev sammen med os.
Vi sidder aldrig og spekulerer over, hvad der får publikum til at le.
Vi får hinanden til at le, og tager det med.
Jeg kan ikke mere...
- En gang til. - Det er for sjovt nu.
- Tænk, hvis din hund døde. - Min hund døde faktisk.
Tænk, hvis din hun døde.
På søndag når du efterlader ham hos mig...
- Jaså. - Du milde...
At være kvinde i det program var noget helt andet, end da jeg var der.
Der var så meget i verden, som ikke var tilgængeligt for kvinder endnu.
- Det gjaldt alt. - Jeg elsker at være brandmand.
Med årene ændrede kvindefrigørelsen meget-
-og det brugte jeg i min komik.
Disse ansigtsudtryk kan I bruge, når I er uden for byggepladsen.
Da Lily var med, skrev vi "The Hard Hats".
Hverken Belushi eller Danny ville være med. Rollerne var byttet om.
- Vrik med bagen foran Gilda. - Endelig tvang Lorne Danny.
Boom ba-ba, boom ba-ba.
Mens det stod på, indså jeg ikke, hvor store skridt vi tog.
Det gjorde kvinder på det tidspunkt.
Det var fantastisk. Hvordan var det for dig?
Fint nok.
Var det bare fint, eller rigtig fint?
Det var virkelig bare fint.
Hun og Chevy var de første, publikum faldt for-
- for de spillede en udgave af sig selv.
Nu til et nyt indslag i programmet: "Hvad spiste Gilda." Gilda!
Tak, Rob. Jeg startede dagen med en skive ristet brød-
- og to æggehvider stegt på en teflonpande.
I starten satte jeg hende på, når der ikke var tid til en sketch.
Havde jeg kun 2,5 minutter, kunne jeg vise et skilt: "Hvad spiste Gilda"-
-og hun gjorde det interessant.
Jeg fik ikke dessert, så på vej til kontoret spiste jeg kage-
- og en mandelbar. På kontoret sagde jeg, at jeg skulle på toilettet-
- men jeg gik på cafe og spist en hel æbletærte.
På vej hjem fra kontoret købte jeg en jordnøddebar...
- Tak. - Jeg er ikke færdig.
- Ja, men vi må videre. - Så tager jeg en snack.
Hej, jeg hedder Gilda Radner, og...
Godt, nu.
Min tryghed inden for tv-verdenen var latter.
Jeg kunne gøre alt, hvis folk lo.
Det er det, der får ting ud af mig.
Live fra New York: "Saturday Night".
Hun elskede at blive elsket. Direkte udsendelser var som adrenalin-
- og hun udviklede sine karakterer hurtigt.
- Du er glad for den suppe, ikke? - Ja, mere end alt i hele verden.
Mange af mine karakterer udsprang af min opvækst.
Jeg keder mig sådan.
For ...
...mit...
...værelse...
...er det mest kedelige værelse i verden.
Judy Miller var barnet i mig, og det gav en stor frihed.
Nej, slå mig ikke ihjel. Vi må flygte til Indien.
Måske handler det om en trods eller frygt for at blive voksen-
-og ikke ønske at gestalte voksne.
- Hun er død. - Judy, hvad foregår der deroppe?
Ikke noget.
- Hvor kom "Emily Litella" fra? - Fra en dame i Stoney Creek, Ontario.
Må jeg sige hej? Undskyld, Lorne. Hej, Dibby.
Mrs Gillies opfostrede mig. Hun er Emily Litella.
Hun har de problemer, som Emily har.
Hvad er det for noget vås om 1976-præsident-tjald?
Emily har meget svært ved at høre og misforstår altid ting.
Undskyld mig, "valg".
Skribenten skrev om præsidentvalg, ikke tjald.
- Jaså, det er noget andet. - Ja.
Glem, hvad jeg sagde.
Publikum forgudede hende.
Hvor mange vælger at spille en gammel dame-
- når de kan blive betragtet som unge, sexede og livlige?
Gilda gjorde det.
- Fra nu af gør jeg mit bedste. - Sørg for, at du gør det.
Mær.
Jeg var den første, der sagde "bitch" i tv, og jeg fik lov-
- for det var jo en sød gammel dame, der sagde det.
Jeg gav kun karaktererne navne til tv-
- og jeg klædte mig ud til tv, men de havde altid været inde i mig.
Er jeg blevet interviewet hele dagen, bliver jeg Emily Litella.
Jeg kan knapt gå eller ligge ned. Alt er stift.
Er jeg forkølet eller syg, er jeg Lisa Loopner.
Hende bliver jeg nemt, for hun er ligeglad med, hvordan hun ser ud.
Jeg stjal nærmest alle mine karakterer fra Gilda.
Manusforfatteren, Emily Spivey, og jeg så gamle klip med Gilda-
- og talte om, hvor fantastisk hun var.
Så lavede vi nogle tynde sketch, ud fra hendes ting.
Gilda brugte alt i sig.
Hun ændrede totalt korpssprog efter sine karakter.
Hun gjorde mange ting med hovedet og halsen.
Måske er det, derfor jeg er så fysisk, for jeg studerede hende nøje.
Hun havde det sjovt med sit arbejde.
Jeg tænkte: "Hvis jeg kan opnå det..."
Da jeg startede på "SNL" var jeg et nervevrag i fire år.
"Hvordan slapper jeg af og opnår det?"
Der er altid et tidspunkt, før jeg går ind, hvor jeg er bange.
"Jeg falder og kan ikke gøre det."
Men lige før, jeg skal ind, så glæder jeg mig.
Hver lørdag er som en premiere på et dårligt forberedt teaterstykke.
Du er vist ikke så kvik, Fern? Jeg mener...
...hvad du nu end hedder.
Lisa.
- Du er faktisk meget dum. - Det har du ret i, Fern.
Det er jeg stolt af.
Vi kan ikke alle være kvikke, ligesom Fern her.
En tragedie ramte showbusiness-
- da Howdy Doody i torsdags begik selvmord i sit hjem i Beverly Hills.
Få vidste, at Doody havde en kone-
- Debbie Doody. Hun nærmer sig lige nu.
Howdy, Debbie. Det gør mig ondt...
Ingen lo. Der var helt stille.
- Hvad vil du gøre nu? - Det ved jeg ikke.
Jeg blev helt rådvild, så jeg kastede mig over Laraine.
- Det er en sorgens stund. - Tak.
Tilbage til dig, Jane.
Jo mere, jeg gjorde mig umage, jo sjovere blev det.
Vi gjorde vores bedste, men fordi vi kun var os to-
- uden en masse træning bag os, så blev det sjovt.
Hun var atletisk og havde virkelig sans for bevægelse.
Candy, skat.
Når hun spillede Candy Slice, baseret på Patti Smith-
-så gav hun virkelig alt.
jeg er din største skide fan, du er min rock and roll-mand
til jeg kaster op
Det er en stærk familiær følelse i denne gruppe.
Vi råber ad hinanden og får hinanden til at græde og le.
Vi omgås også privat.
Vi var den uhellige treenighed.
Vi var også de gode piger. Fyrene kom for sent. Vi kom til tiden.
Vi havde det så sjovt.
Vi var en stor familie, mest fordi John hadede mig.
Han var som en lillebror, der hader sin storebror.
Det indgik i Lornes plan, at bevare vores uskyld.
Vi skulle være tv's underdogs.
IKKE KLAR TIL DEN BEDSTE SENDETID
Vi arbejdede så hårdt, at vi var isolerede fra succesen.
Live fra Mardi Gras, "Saturday Night".
NBC's "Saturday Night".
Alle overfaldt os i New Orleans.
Det blev så stort, at de måtte omdirigere paraden.
Der var så mange i vejen for kameraerne, at de sad fast.
Hej. Hej, hej.
Gilda var særlig udsat. En fuld studerende hoppede på hende.
Hun måtte bære maske for at komme frem.
På det tidspunkt indså de, at de var berømte.
På mirakuløs vis blev vi alle kendisser.
Jeg kom hjem fra ferie. Pludselig vidste folk, hvem jeg var.
Carson-repriserne gik fra at have to til fem millioner seere.
- 30 millioner. - 30 millioner?
Kære, mor, jeg har travlt, er slank, glad og stepper. Gilda.
P.S. Gifter mig ikke med Belushi. Det er et rygte.
Gilda kendte mange mennesker, havde mange venner-
- men hun hungrede efter et parforhold.
Da hun kom til New York, datede hun Brian Doyle-Murray.
Så begyndte hun at date Billy Murray.
- Hvor er den smuk, Todd. - Det er en håndledsbuket.
Todd og Lisa afspejlede Bills og Gildas forhold-
-der var lettere sadomasochistisk.
Gnubbe-patruljen.
Vi prøvede at lade manus være lidt åbent, så de kunne improvisere.
En af de svære ting var, at han havde en eks, som han så af og til.
Når hun dukkede op, blev Gilda deprimeret.
Hun havde svært ved at se "Ghostbusters".
Hun havde været kæreste med alle fyrende i den film.
Harold, Bill Murray og Dan Aykroyd, men ikke Rick Moranis.
Jeg husker, at hun datede en meget flot skuespiller-
- som hun kaldte "klit-knipseren". "Hvad er det", sagde jeg.
"En kvinde kan være en ballbuster. Han var en klit-knipser."
Gilda fik aldrig mulighed for at møde de stille fyre.
Hun var ikke omgivet af dem, og hun havde et stort behov for kærlighed.
Jeg ved ikke, om det var noget for fyrene, eller de fyre, hun valgte.
Manden med stort H er væk-min far.
Påvirker det alle mine relationer til mænd?
At elske, at drømme, at blive omtalt, at blive anerkendt.
Jeg ved aldrig, om fyre ser på mig, fordi de synes, jeg er køn-
- eller om de blot genkender mig. Det vil jeg måske aldrig mere vide.
"Morskab gjorde mig berømt, og berømmelse-
- er skidt når man dater, ligesom at være sjov."
"Jeg arbejdede lørdag aften. De fleste tror, man er for optaget-
- allerede har en, eller er så glamourøs, at man ikke har telefon."
På et kort står der: "Du ser anderledes ud i virkeligheden."
Mærkeligt. "Jeg ser ud som mig."
"Du ser anderledes ud. Du er meget kønnere."
"Du ligner smukke Amy Poehler."
"Nu kommer noget meget pinligt."
"Folk vil nok gerne vide, at kendisser også bliver flove."
"Jeg forlod en restaurant med en, jeg var vild med."
"Det skete den første dag af..." En menstruations-historie.
"Efter en lægeundersøgelse sendte de mine blod-og urinprøvesvar."
"Der var vedhæftet en seddel:"
"Gilda, jeg er en stor fan. Det var en ære at analysere din urin."
"Med venlig hilsen, Thomas Owen." Tom, det er vist ikke etisk i orden.
Hun syntes, det var sjovt, for hun gemte sedlen.
Succes og at være en kendis er ikke altid godt sammen med komik.
Der er noget ved at være en underdog og voyeur, der muliggør komik."
Hvordan kan man iagttage verden, hvis alle ser på en?"
Hvordan gør man det sjovt?
De næste syv. Denne vej. En dollar, tak.
En dollar, strålende.
Velkommen til mit hjem.
I er lige kommet ind ad min hoveddør og står nu i min stue.
Jeg har boet her i to år. I kommer til at være her i fem minutter.
Kom nu. Denne vej. Fart på.
Kig her. Det er "køb-hvad-I-vil" -delen af mit hjem.
En fantastisk reproduktion af en Roseanne Roseannadanna-plakat.
Den kan I få for 15 dollar.
Da jeg startede på tv, havde jeg ikke Roseanne i mig.
Hun var et produkt af at bo i New York.
Vi lavede en parodi, som Rosie Shuster skrev.
Min karakter arbejdede på en burgerbar.
Jeg havde det sjovt som burgerkok i Burgerland-
- for mange kunder klagede over hår i burgerne.
Der var en stor paryk, som jeg tog på.
Alle sagde, den var for stor og ikke ville gå an på blue screen.
Jeg sagde: "Ja, men den er sjov. Lad mig have den på."
Der er langt værre ting, der kan være i burgere.
Jeg gik ind til Alan Zweibel, som styrede nyhedsindslagene.
Vi tog på restaurant med pen og papir, talte sammen og skrev.
Det første udkast kaldte hun "opkast".
Man kaster det hele op, og så plukker man majskornene ud af det.
Hvorfor ikke lade en kvinde læse nyhederne op og være rigtig klam?
Den slags humor er lige mig.
Hun improviserede foran mig-
-og det var bedre end mine ideer.
Mr Richard Fanner fra Farlane i New Jersey skriver:
"Kære Roseanne Roseannadanna. I torsdags stoppede jeg med at ryge."
"Nu er jeg deprimeret, tyk, har bumser og er forstoppet-
- har hævede fødder, blødende tandkød og halsbrand-
- er sur og jeg prutter. Hvad skal jeg gøre?"
Mr Fanner, du lyder som en rigtig tiltrækkende fyr.
Du hører hjemme i New Jersey.
Roseanne Roseannadanna var nok det mest populære, vi fandt på.
Gilda Radner.
Tak. Som mit omklædningsrum i NBC-
- så deler jeg den her med Laraine Newman og Jane Curtin.
"Gilda og hendes verden."
Vi fik sekretærer, der tog sig af fanbreve.
Nogle havde managere, der skaffede job uden for programmet.
Alle vidste, at det sjove Camelot ville blive opløst på et tidspunkt.
Folk blev ret udbrændte.
John og Dan forsvandt og dannede "Blues Brothers".
Det stillede flere krav til Gilda-
-så hun blev mere stresset.
Hvad er dine næste ambitioner?
Det er lidt problematisk for mig lige nu. Jeg ved det ikke.
Der er dage, hvor jeg er meget misfornøjet-
-og spekulerer over, hvad jeg skal.
Hvis alle begyndte at tænke på fremtiden, ville programmet stoppe.
Vi arbejder så hårdt, at der knapt er tid til at tænke over det.
Curtis. Velkommen til "Kvinder imellem".
Paula, skat.
Det er Baba Wawa, direkte fra...
Colleen Fernville.
Beklager forsinkelsen.
Nogen gav os stoffer.
Det var stressende for Gilda. Hun sagde: "Jeg er kun en person."
Jag er en stjerne på vej op, men med tunge lænker-
-der holder mig nede.
- Vil du have en drink til? - Det tror jeg ikke.
- 12 er vist min grænse. - Min er 1.000.
I en periode på "SNL" var intet i vores privatliv helligt.
Jeg læste i sladderpressen, at mad-og lægemiddelstyrelsen-
-overvejr at forbyde sakkarin.
Jeg døde næsten.
Kunne man lave en joke så pyt med, at ens verden faldt fra hinanden.
Det blev sværere at lade, som om alt gik fint...
...at flygte på toilettet til fester og på spisesteder...
...klistrede fingre på vej hjem...
...hadede mig selv...
Mit foto er i aviserne, men min krop ligger i skraldespanden.
Presset om, at hun skulle være så tynd for at optræde i tv, var enormt.
Hun måtte spise, for det var sådan, hun fik kærlighed-
- eller fyldte det følelsesmæssige tomrum.
For at holde sig så tynd måtte hun finde på en løsning.
Hun var vildt sjov, når hun talte om at stå foran køleskabet-
- og proppe mad i sig, og hvor meget hun spiste.
Vi kendte vist ikke til spiseforstyrrelser dengang.
Vi var urolige for hende, men jeg følte ikke, jeg kunne tage emnet op.
Hun bad aldrig om hjælp til nogen, jeg kendte.
Nogen må have taget hende med på hospitalet.
NEW ENGLANDS BAPTISTHOSPITAL
KUR: 1.200 KALORIER TIL: GILDA RADNER
6. JUNI 1978
Jeg er udmattet og forvirret.
Jeg vejer 47 kilo og synes, at jeg er tyk.
Det er en trøst, at jeg hører til på hospitalet.
Jeg har levet et unormalt liv alt for længe.
Jeg vil lære at spise normalt igen-
- og måske at elske normalt igen og lade nogen elske mig.
1. Køb en vægt. 2. Før kaloriedagbog.
3. 1.000 kalorier til frokost.
Jeg synes bedre om mig selv.
Jeg ved, at jeg ikke kan klare det for altid.
Jeg er vendt tilbage til New York.
Det er med både glæde og smerte.
Jeg er næsten klar til at joke om mad igen.
Laraine og John, tak.
Gilda havde uendelig meget energi og stræbte altid efter noget-
-der fængede hende.
Hun forbedrede sit materiale, der allerede var sjovt, og blev bedre.
Mine damer og herrer, der er nu fem minutter til forestillingen.
Indtag jeres pladser. Akt et.
Det var min store drøm at stå på Broadway.
Jeg steppede og sang.
Det var et soloshow med hendes helt eget materiale.
jeg elsker at være ulykkelig, jeg lever for smerten
er dagene fulde af solskin, søger jeg regnen
Mit Broadwayshow består af en serie minder.
Jeg husker, da jeg gik i high school.
Sidst på året var der altid et bal.
Det var aldrig festen, der var det gode. Det var det bagefter.
skat, rør mig, mens jeg har tøj på
min kære, min skat, længere end du gør
skat, kys mig med din mund lukket
som om du elsker mig, og jeg elsker dig
Jeg er stolt af, at jeg lavede det show
Jeg indså dog, at det ikke var det, jeg ville.
Jeg ville ikke være Gilda Radner, soloartisten.
Jeg så, at jeg kunne ende med kun at være "Gilda Radner".
Når jeg ikke var det, måtte jeg blive på mit værelse.
Jeg var ensom. Hvorfor? På grund af mig selv.
På en scene ser tusindvis kærlighedsfuldt på mig-
-mere ensom har jeg aldrig følt mig.
Her kommer Gilda.
Gilda skulle optræde med et show i Chicago-
- samme aften, som vi skulle giftes i et tempel.
Vi hyrede vi en restaurant i New York søndagen forinden-
-og inviterede alle "SNL" -folk.
"SNL" var en forlængelse af teenagetiden.
Da Robin og jeg sagde, at vi skulle giftes, skreg Gilda.
Hun råbte: "Åh nej, måske bliver vi snart voksne."
jeg har ingen ved min side til at elske og guide mig, nej
hvem skal ordne mit hår efter gåturen
nu hvor du er væk
hvad er det, der sker med den der ting?
Kort efter blev hun forlovet med G.E.
Jeg giftede mig med G.E. Smith, sologuitaristen i showets band.
Det var nok hendes version af det vilde liv, for de var så forskellige.
Gad vide, om nogen vidste, de datede. Alle blev overraskede.
- Du er blevet gift siden sidst. - Det stemmer.
Adskiller det sig fra det, du forventede? Nogen overraskelser?
Det er endnu bedre. Det er en vidunderligt.
- Det er alt. - Fint.
Tak for i aften og farvel.
Min kontrakt med NBC for "Saturday Night Live" løb ud.
Jeg ville ikke fortsætte.
Jeg ville ikke bare tage et job efter det andet.
Det skræmte mig nok til at sige nej til nogle gode job-
-og passe mere på mig selv.
Jeg ville nok vide mere om, hvad jeg ønskede mig af livet.
Af og til læste jeg jobannoncer og fantaserede om et almindeligt job.
Hvordan mon det ville være at være kassedame eller sælge sko?
Jeg kunne være sjov og underholde kunderne.
Jeg kunne gå glad hjem i stedet for at skulle underholde 40 millioner.
Så fik jeg et manuskript, og eventyret tiltalte mig.
Jeg skulle køre lastbil i ørkenen, mens folk skød efter os.
Hvornår ville jeg ellers få mulighed for det?
Jeg tænkte: "Det lyder som den slags film, jeg så som barn."
Selve rollen var faktisk ikke sjov-
- en kvinde uden parykker, ikke særlig smuk, velklædt og i 30'erne.
Jeg tænkte, at det kunne være en karakter-
- eller måske skulle jeg indse, at det var det, jeg var.
Der er meget, du ikke ved om mig.
Da Gene mødte Gilda, var han lige gået igennem-
- en nærmest magisk periode i sin karriere.
Der var Willy Wonka, og han var med i "Sheriffen skyder på det hele".
Så kom en film, han skrev med Mel Brooks, "Frankenstein Junior".
Liv, hør du mig. Giv min skabelse liv.
På det tidspunkt blev Gene en meget stor filmstjerne.
Gene var ikke komiker, og prøvede ikke at få folk til at le.
Han var en skuespiller, der havde haft sjove roller.
Hun var lige så berømt, i hvert fald i USA.
Jeg havde beundret Gene i mange år-
- men første gang, jeg mødte ham, faldt jeg for ham.
TIL GENE
Det føltes, som om mit liv gik fra sort/hvidt til farvefilm.
Den måde, hun talte om Gene, viste, at det var noget særligt.
Det endte ikke så godt for G.E.
Efter lidt tid gik de fra hinanden, og så var hun sammen med Gene.
Det er skønt at se jer to her sammen.
- Det er det også for os. - Det er skønt at se dig.
- Første gang, I er i tv sammen? - Første gang, vi rører ved hinanden.
Hvornår klipper I?
Gene og jeg boede sammen med afbrydelser de følgende 2,5 år.
Min nye karriere blev, at få ham til at gifte sig med mig.
Gene ville have en sportsinteresseret kvinde.
Jeg tog tennislektioner i Californien.
Gene elskede Frankrig, så jeg gik til fransk.
Jeg har nok altid søgt den perfekte kærlighed.
Selvfølgelig fungerede det aldrig.
Hun er som en lille myg, der siger: "Det bliver aldrig perfekt."
- Jeg indførte brister i hans liv. - Ja.
Hun indførte brister i mit liv, før hende var det perfekt.
Som barn, var jeg hos min onkel, Gene-
- som også var en ekstra far for mig, nogle måneder om året.
Da han og Gilda flyttede sammen, fortsatte det.
Vi var ikke kun os. Gene og hans venner i L.A-
- som også var hans kolleger, havde skabt en familieatmosfære.
Vi er her ved det luksuriøse og kendte velhaverhjem-
- der tilhører det rige og kendte par, Gilda Radner og Gene Wilder.
Jeg er Robin Leach. Lad os hurtigt gå ned ad indkørslen.
I kan se en smuk tennisbane og en dyr gynge.
Langs stien kommer den meget, meget dyre-
- og succesfulde hund, der tilhører parret:
Miss Sparkle Radner-Wilder.
Jeg havde ændret mit liv. Jeg havde forladt New York.
Jeg så ikke "SNL" -slænget og mistede kontakten med mange.
Gene tog Gilda fra os-
- men vi vidste også, at hun havde fysiske problemer-
- og at han sørgede for, at hun fik hjælp.
Det bedste, Gene gjorde for Gilda, var-
- at få hende til at spise og nyde det.
Hun kom til at føle, at hun fortjente et godt liv-
- og gode oplevelser, ikke kun en gang om ugen, men hver dag.
Jeg ved ikke, om I kommer til at skabe et mesterværk på film-
- men I kommer til at gøre det i det virkelige liv.
Mor, jeg er i Rom og er gift med en sød mand med blå øjne.
Jeg elsker dig. Gilda Radner Wilder.
- Gilda. - Hej, skat.
happy birthday, dear Ant-man
happy birthday to you
Engang troede jeg, at jeg ikke ønskede andet end at arbejde.
Nu ved jeg, at jeg bare vil leve.
Jeg er ved at blive voksen, helt sikkert, og det gør ikke noget.
I spejlet kan jeg se linjer omkring mine øjne.
Jeg ser en kvinde, en ung kvinde, men en kvinde-
-og ikke så meget et barn.
- Skal du og Gene have børn? - Vi vil gerne have børn.
Hvad med Gilda Radner? Bliver det meget intenst?
Nej, ikke mere end ellers. Det bliver intenst på en god måde.
Det er vel det, livet handler om.
Hvad ville være skønnere end at få et barn sammen.
Alene håret ville få folk til at juble.
- Må jeg tale nu? - Tillykke med fødselsdagen, Lindsay.
Min karriere var dog stadig vigtig.
Hej, Ted. Jeg ville bare sige godmorgen, og hav en skøn dag.
Da Orion lod Gene lave "Bangebuksens bryllupsnat"-
-udskød jeg graviditetsplanerne.
Gene skrev manus, instruerede og spillede-
-og jeg var hans kone.
- Jeg øver mig bare. - Efter den anden skygge lyner det.
Jeg fordybede mig i at lave film.
- Den niver mig i bagen. - Vent.
Jeg havde ikke set i kalenderen, før jeg blev svimmel første gang.
Min menstruation var forsinket. Gene og jeg var ekstatiske.
Kære mor. De sidste to dage har været en følelsesmæssig rutsjetur.
To dage efter den positive prøve, begyndte jeg at bløde kraftigt.
En abort. Nu ved vi i det mindste, at det er muligt-
-og vi vil fortsætte med at prøve.
Glæd dig til en ny film med parret Wilder til næste sommer.
Jeg elsker dig. Gilda.
BANGEBUKSENS BRYLLUPSNAT
SLET IKKE SJOV
IDIOTISK SKRÆKKOMEDIE
GILDA RADNER ER NU EN WILDER, BARE MERE TAM
Man tror på sit arbejde og nyder det-
- men så viser det sig, at publikum ikke kan lide det.
Efter det begyndte livet at blive mærkeligt.
Gilda var ikke rigtig sig selv. Hun havde ikke meget energi.
En morgen sagde hun bare: "Der er noget galt med mig."
Jeg kunne ikke komme ud af sengen i nogle dage.
Pludselig begyndte jeg at få kramper i underlivet.
Blodprøverne viste ingen tegn på noget.
De sendte mig hjem og sagde, at alt var fint.
Det var noget, der ikke stemte, men der var intet galt.
De sagde, at det var en herpesvirus eller psykologisk.
Nogle læger ser bare Roseanne Roseannadanna eller Emily Litella.
De ser ikke en syg person, der lider.
Mandag den 12. oktober ringede telefonen.
Det var min læge, som sendte mig på hospitalet til nogle prøve.
Helt roligt sagde han: "Vi har opdaget en ondartet tumor."
Jeg fik diagnosticeret æggestokkræft.
Hun reagerede på diagnosen, som jeg tro, mange reagerer.
Hun var helt overbevist om, at nu var livet slut.
Hun svarede hverken på opkald fra mig eller Judy.
Det var en svær tid.
I går aftes fik jeg et voldsomt sammenbrud.
"Hvorfor mig?"
Jeg troede, jeg var spøgefuglen, men jeg endte med at være tiggeren...
Jeg føler mig som en bokser, der bliver slået i gulvet konstant.
Denne gang har jeg lidt svært ved at rejse mig.
Jeg ved ikke... Den gamle krop begynder at være lidt slidt.
Jeg prøver at finde styrken til at rejse mig og kæmpe videre.
Den begærlige Gilda ønsker sig ikke så meget mere.
Før ville jeg have alt:
Karriere, mand, barn, rejser, succes, projektører og scenen.
Når jeg hele tiden mister noget, så tænker jeg:
"Fint, bare giv mig mit gode helbred. Mit gode helbred."
På hospitalet ville jeg se mig selv i genudsendelserne af "SNL".
De fik mig altid til at grine.
Jeg var ung og dansede rundt.
Jeg brugte programmet og mig selv til at komme igennem det, der skete.
Hver aften kunne jeg se frem til at se mine venner-
- og se mig selv og tænke: "Det er mig, og det er det stadig."
Det sværeste ved kemobehandlingerne var mit hår.
Vi blev inviteret til en fest. Jeg ville ikke med, for hvem var jeg?
"Hvem var jeg uden hår? Hvilken karakter?"
Som i "SNL" prøvede jeg at finde på noget for at komme igennem det.
Jeg kunne ikke bære paryk-
- og tænkte, at et tørklæde eller en turban var bedre.
Jeg klædte mig som en haremskvinde med en lille hat-
- og jeg fandt på en karakter for at vende tilbage til verden.
Her er mit nye jeg!!
Onkologen bad mig møde en terapeut, som havde en støttegruppe-
-i "The Wellness Community".
Gilda sagde: "Det er ikke mig. Det kan jeg ikke."
"Jeg har ikke lyst til at være sjov nu. Jeg er for kendt."
Joanna overtalte hende. Den aften kom hun dansende hjem og sagde:
"Kom med. Det er helt fantastisk."
"Jeg tog teten og sagde, hvad jeg tænkte. Jeg græd og de græd."
"Så lo jeg, og så lo de. Du skal tage med."
Min humor var vendt tilbage. Det betød intet, at jeg er Gilda Radner.
Det handlede om, hvem jeg er og altid har været.
På hospitalet fandt jeg på ting, der fik folk til at le.
Når sygeplejersken var gået, ringede jeg og sagde: "Sygeplejerske..."
På den mest ynkelige måde: "Sygeplejerske..."
Jeg gik dem altid til at le.
- Klar? - Jeg ordner mig lige lidt.
Hej. Det er min læge, dr. Luchter.
Han skriver i min journal.
- Filmer du? - Ja, skat.
- Skal jeg vise mit hår? - Ja tak.
Det er her... Det drysser.
- Sådan ser jeg ud. - Jeg elsker det.
Jeg var panisk før den her behandling.
Jeg tænkte, at hvis vi filmede det, ville det få en anden betydning.
Tager du en blodprøve? Er du nervøs?
Han er ligeglad... Det er så sjovt at få kemoterapi.
Jeg vil spise det her om ti dage. Gilda.
Jeg vil sove sådan her HELE DAGEN.
Stop. Hvordan klassificeres filmen!
Nu til det rørstrømske. Jeg elsker dig.
Mine damer og herrer: Vi venter spændt på Gene og Sparkle Wilder.
Gilda ville ikke bare ligge ned. Aldrig nogensinde.
"Rend mig, kræft. Jeg vil ud og lege."
"Lad mig løse det her."
jeg her det godt og skønt, og jeg er rask
ingen kræftceller gemmer sig i mig
hvis en lille kræftcelle holder stand
får den så mange smæk, at den går væk
Hej.
5 MÅNEDER SENERE
Hej. Det er en smuk oktoberdag.
- Gil, sæt dig her. - Alle er her.
- Hej. Dejligt at se dig igen. - Jeg er Gildas bror.
- Bare film, mens jeg sidder. - Det er min mor, der taler.
- Mor, se på kameraet. - Mor, se.
Vores venner og familie besøgte os.
Hvem er det? Er det, Gene Wilder? Jeg tror ikke mine egne øjne.
Jeg elsker dig og alt, du rører ved.
Gilda var i bedring, og vi var så glade.
Hvor tit får vi at vide, hvad vores kamp præcis er-
- eller hvilket stof vi er gjort af, eller hvor modige vi er?
Jeg tænker, at der må være en mening med det her.
En komiker, der spiller Roseanne Roseannadanna-
- og alle de andre fjollede ting, får verdens mindst sjove sygdom.
Hvordan skal jeg få folk til at le ad det, tale om det-
- og ikke være bange for at søge behandling for det?
Hun sagde: "Mine jokes er mit eneste våben mod den her djævel."
Hun sagde: "Zweibel, vil du hjælpe mig med at gøre kræft sjov?"
"It's Garry Shandling's Show" var helt nyt.
I starten var hun nervøs over at være med.
Vi gik en tur, og hun sagde: "Jeg har ikke været i tv i seks-syv år."
"Jeg frygter, at publikum ikke engang kan huske mig."
- Hej, Garry. - Det er Gilda Radner.
Sådan. Dyrk ikke bifaldet på den måde.
Undskyld, jeg har ikke været i tv længe.
- Hvorfor? - Jeg fik kræft.
Hvad fik du?
Jeg gjorde bare nogle dårlige karrierevalg.
Det her var forbudt. Man lavede ikke sjov med kræft.
Gilda var den første, jeg nogensinde så gøre det offentligt.
- Ser du ind i kameraet? - Nej.
- Lad være med det. - Det gjorde jeg ikke.
Jeg slår dig.
Hvis jeg ser optagelserne bagefter, og du ser ind i...
Jeg blev rolig og følte mig hjemme.
Jeg fik folk til at le igen.
Hun var på en mission, da hun blev syg.
Hun følte, at hun kunne hjælpe ved at være et godt eksempel.
Det var det, hun gjorde.
GILDA RADNER: SJÆLEN OG HJERTET HELBREDER
Artiklen om Gilda var en hyldest til en skøn person.
Den latter, Gilda gav andre, hjalp hende i den sværeste tid.
Gilda viste sin indre styrke.
Eftersom jeg altid havde drømt og fantaseret om at blive forfatter-
-så kan jeg med denne bog-
- vise folk, at jeg faktisk ikke er bange.
Kræften gav mig flere værktøjer til livet, end jeg havde haft før.
Mange gange troede vi, at hun var i remission-
- men hendes kræft blev desværre ved med at stikke hovedet frem.
En gang var Pam og jeg der. De talte, og så blev de stille.
Jeg spurgte Pam, hvad Gilda sagde, eftersom de blev stille, da jeg kom.
"For en stund troede jeg, at jeg ville komme mig."
Hun havde vist endelig indset, at hun ikke ville blive rask.
Min krop vendte mig ryggen, før jeg fyldte 43 år.
Den indledte en krig. Min sjæl kæmper for at holde stand-
-og knytter næven ad alle diagnoser-
-her midtvejs i livet.
Jeg ville gerne have samlet alle trådene-
-om en komiker-pige fra Detroit-
- som bliver berømt i New York og har hele verden i sin hule hånd.
Hun får en kræftsygdom, bekæmper den-
- og mirakuløst løser alt sig, og hun bliver rask.
En perfekt afslutning.
Jeg skrev bogens slutning først, før der var en slutning.
Nu har jeg lært noget på den hårde måde.
Det handler om intet at vide og blive tvunget til at ændre sig.
Man må få det bedste ud af øjeblikket-
- uden at vide, hvad der sker bagefter.
Gildas selvbiografi "It's always something" udkom i 1989-
- to uger efter hendes død. Den blev en bestseller.
I 1995 åbnede Gene den første "Gilda's Club"-
-for kræftpatienter og pårørende.
Der er nu 17 "Gilda's Clubs" i USA og Canada.
"At blive berømt er at prøve at blive udødelig."
"En chance for at få millioner til at mindes ens navn og værk."
"Desværre hjælper det ikke meget, når man er død."
"Når man er død, er man ligeglad med-
-restauranter, og hvad der er i tv."
"Jeg vil begraves med et tv ved fødderne."
- "På gravstenen skal der stå:" - "Gilda havde det sjovt."
"Alle, der går forbi min grav, skal få sig et godt grin."
"En god hjertelig latter, selvom jeg ikke hører den."
Ann-Marie B. Sørensen www.btistudios.com